Допреди около 100 години голяма група хора, активно или пасивно саботирала една малка група хора, която вършила необичайни и опасни неща, като опити за летене със странни крила, скачане с парашут и ткн. Те били заклеймявани, осмивани, изолирани, анатемосвани. Доволни за себе си злорадствали, когато някой загивал: "Нали ви казах. Предупредих ви"
Но когато малката група хора създали неща, които ежедневно ползваме днес като самолети, ток, двигатели и тн., голямата група хора удобно забравяла своята съпротива и лицемерно се облажвала с новите благинки. Нещо повече, яхвали вълната създадена от улисаните с работа малка група хора и почвали да им дават наклон на х/я.
В курса за активно летене (
средно напреднали) в Скайномад училището правим упражнения над земя/гора, които все още не са възприети от голямата група хора, защото се считат за опасни. Например, по английската система BHPA по която също преподаваме, симулацията на колапси е всъщност половинчато правене на уши. Докато при нас си е яко дърпане на А колана и класически 50% колапс (
както при сертифицирането на крила) който после даже го правим с дълго задържане и управление с тяло. По пътя на дръзновението открихме, че челните колапси (
тъкове) са изненадващо безопасни, а по-опасни неща като спирали правим след учебен полет с тандем (
да няма изненади от претоварването, въртенето и скоростта), после соло с 2 радия (
открихме, че при насвирването в спиралата има проблем с чуването и възприемането на командите по радиото). Допълнително почваме соло упражненията за спирала само с докосване точката на влизане, после със задържане до 2-3 витки и така прогресираме до продължителни спирали с управление на скоростта и претоварването в спиралната част.
Тия дни на Сопот се провежда състезание по доцелно кацане, което по някаква причина привлича наскоро завършили обучение пилоти или такива с 2-3 години опит, които въобще не познават сривовете, но ще ги ползват активно за да целят целта. Според мен това е опасно, но за голямата група хора опасно е да се тренира сривна точка на голяма височина над гора вместо над вода. Даже има абсурдни препоръки първо да се овладее срива като цяло, а след това да се отиграва сривната точка (
Един полковник от ОСО след като видял придървяване на делтапланер на кацалката на Сопот забранил полетите с думите: - докато не се научите да летите - никакво летене ![Smile :-)](./images/smilies/icon_smile.gif)
).
След като споделих инцидента относно упражняването на сривна точка, голямата група хора ревна че това е опасно, "no go zone", едва ли не забранено да се прави над земя, че съм луд и прочие. Очаквах коментари относно това как да се направи упражнението по-безопасно, относно педагогиката и най-вече дискусии относно фундаментални за всички ни въпроси като действия при каскади и "бавното влизане в срив по-опасно ли е за асиметрии (
негативки), отколкото по-бързото влизане в срив???"
Та вместо да чакам благоволението на голямата група хора направих учебен тандемен полет с въпросният пилот (
също и за чистене на стреса след инцидента) и всичко протече гладко и без изненади. Пилота видя, че при пускане на крилото в началото на срива възстановяващото полета движение напред на крилото е по-слабо агресивно от тези при pitch control или излизане от спирала, които вече беше упражнявал преди това.
Ако някой иска да си поблудства с G точката, то може да ми се обади да го направим първо тандем, а после може би сам. Естествено че има рискове и затова играя със свалени карти (
което вместо да се цени, като че ли дразни голямата група хора)
Като гледам различните реакции спрямо този и други инциденти се сещам за една мисъл на Елеонор Рузвелт:
Умните хора обсъждат идеи, посредствените - събития, а ограничените - други хора
![Wink ;-)](./images/smilies/icon_wink.gif)