Локвичката с бензин изгоря, но слънцето отново напече и замириса на поредната тиха лятна лудост. В синьото кротко пасат бели хипопотами. Август, Август, къде си Август? Не бързай Август, все бързо идваш и още по-бързо си отиваш. Искам още хипопотами. Действат успокояващо. Особено късно следобед. Изпадам в безвремие. Е, може някоя сутрин да минат жирафи, а по обед след тях да се разбеснеят и слонове. Диви котки не ща. Не ги разбирам. Хем те гонят да те изядат, хем те мамят за игра. Поне да имаше смисъл...
...
Интересно е как хора, които не практикуват християнството много държат на разни празници като Коледа, Нова Година, Великден и прочие. Даже може да истерясат на тая тема. Е, за мен днес бе Велик Ден. Направих първият си прелет с ДБДУ-то от Беклемето до летището на Московец, че даже се случи и да съм на работа и да обикалям и наглеждам пиленцата. ДБДУ е Двупосочно Балансировъчно Диференциално Управление. Принципа на работа е малко дълъг за обяснение, но накратко идеята е да не се ползват спирачки, защото те създават триене и затопляне на атмосферата, а освен проблема с глобалното затопляне, по-големият проблем е, че така се увеличава ентропията. И без друго нараства хаоса във вселената и в частност в обществото и главите на хората, така че е добре да сме по-cool. И малко по-сериозно, след като отстранихме проблемите при първата версия на ДБДУ-то и бе добавен втори триъгълник, втората версия се оказа приятно стабилна в силни термични условия (до 4 м/с термики). Обиранията на луфтовете и микродвиженията отработваха това и онова, подобно на самостабилизиранията при излитанията, когато нищо не държа в ръце, а си ги мяткам комично, като на нормален бягащ човек. Няма ги ония досадни изцеждания на въздушната скорост, загуба на подемна сила и пропаданията след порив на вятъра. Даже в някои от по-турбулентните моменти пробвах да увелича разходимостта и ъгъла на атака в ушите - мисля, че може да се разработи нова техника за увеличаване на куполната устойчивост, която да се ползва при навлизане в турбулентна зона. Новооткритият тунелен завой се оказа добра комбинация с диференциалното управление и подозирам, че ще достигнем до по-голяма ефективност, а защо не и безопасност, при термики, приземявания и летенето като цяло в сравнение със стандартните спирачки. Но дори и да не спечели някое състезание, ДБДУ-то е достатъчно и само заради това, което дава в момента - пълно и пряко управление, разбиране и участие в състоянието на полет. Благодаря Учителю! Велик си!
https://www.youtube.com/watch?v=RhG_is- ... e=youtu.be...
Лесно е да се работи с тъпи нинджи. Не ти създават проблем и правят всичко както трябва. Прекрасно е да се работи с умни нинджи. Карат те да се чувстваш жив. Бомбандират те с адекватни въпроси. Спокойно можеш да отидеш на война с тях. Разбирате се от половин дума. Имате си безкрайно доверие. Ако бях жена сигурно щях да се влюбя.
Лео се оказа най-добрият ми ученик, който съм имал досега. Тих, скромен, изпълнителен. Но най-вече - мислещ. Често извличаше сравнения между въздуха и водните течения при кайтсърфинга, който се оказа че обичал да практикува в бурно море при силен вятър и големи вълни... На второто кацане от 1-ят ден, почна да прави перфектни заходи на Сопотската поляна. На 2-ят ден дърпаше юнашки колапси. На 3-ят ден въртеше термика, на 4-ят кацаше на старта. Днес, на 5-ят си ден направи 2 прелета - един до летището на Московец и един до Сопот. Когато го водех по радиото на слабите условия при втория прелет, му казвах техники, които съм разбрал и почнал да прилагам след години практика. А той още след една две витки почваше да ги прилага и някак си оставаше отворен да си пробва още нещо. Тоест не бе сляпо слушане и изпълнение, а слушане, мислене, пробване, анализ и всичко в реално време. Изкефих се от общуването, което се получи. Защото общуването не е само да се надприказваш с някой, или пък да поглъщаш книгата или филма на някой друг. Някак си се смесиха интелекта, чувството, красотата на пейзажа и небето. Щастливата усмивка след приземяването и лавината от нови въпроси в очите. Даже и пестеливият на емоции Ицо бе разцъфнал като долетяха до Сопот крило до крило.